Ти поглянув на мене з болем
Не приховуй цього,прошу
Я ж знаю що вона не море
і не тонеш ти в ній досхочу
Вже ніколи не відчуєш аромати тієї любові,
Що манила тебе восени.
Вересень прийшов з громом,
Аот серпень пішов назавжди
Не ховай своїх слів,
У кишені нашої долі
Бо вкраде в нас їх горе.
Горе, чужої любові.
А вона тебе цілує, правда?
Коли в небі вже гаснуть зорі.
Чи обіймає тоді на світанку?
Коли згадуєш мої очі.
А може п’є із пустих бляшанок,
Коли шукаєш в юрбі той образ,
що влітку затьмив туманом.
![](https://static.wixstatic.com/media/fd0e5b_dbdc57dd989c40719d03669458244693~mv2.jpg/v1/fill/w_883,h_605,al_c,q_85,enc_auto/fd0e5b_dbdc57dd989c40719d03669458244693~mv2.jpg)